Hej, Winston. Bara en galen fråga.
Lyssna. Jag vet inte vad jag gör här. Jag kommer ingen vart.
Ja, jag träffade henne. Ja, jag träffade henne också.
Igår. Nej, inga ledtrådar.
Inga skrivmaskiner.
Kunde du inte ha hyrt en Porsche. Något som passar mig.
Jag är en börshandlare, i en Taurus.
Jag har gjort allt du bett mig om, men jag har fått nog av det här.
Jag tror att jag åker hem idag.
Ja, men jag tror inte att jag vill träffa henne.
Nej, Winston...
Winston, vi kan väl höras senare?
Vi hörs senare. Okej? Hej, då.
Mina damer och herrar. Vi ska snart landa,-
-så var vänliga och gå till era platser och spänn fast er. Tack.
DR CARMEN MARKOWSKI DJURMEDLARE.
Jag vet hur du känner dig. Jag ska försöka att bättra mig.
Hej.
Det krävs mycket mod för att säga det du sa. Jag är stolt över dig.
Jag vill att du ska veta att du var mycket duktig idag.
Ja, hon tala definitivt med dem.
Okej. Ring tillbaka på måndag så ordnar vi en tid direkt.
Javisst. Okej, tack så mycket.
Jag är ledsen, mr Johnston. Men man måste boka med Dr Markowski,-
-och hon sitter i sammanträde nu.
- Har du din djurvän med dig? - Nej, jag har inga djurvänner.
Jag är en gammal vän till Carm... Dr Markowski.
Carmen har ett pressat schema. Men hon kanske har en minut över om ni väntar.
INHEMSKA DJUR AV DR. CARMEN MARKOWSKI
Nej, nej. Självklart så glömmer jag inte bort dig.
Tack så mycket, Dr Markowski. Hej, då!
Hej då, Cleo! Vi ses nästa vecka, mrs Dorston.
Vem har vi på tur?
Don?
- Så du är en djurpsykolog? - Nej.
- Jag är en medlare. - Och du är en doktor nu?
När vi var tillsammans så ville du så gärna bli en advokat.
- Jag menar... Du hade en sån glöd. - Ja, men...
Glöd är en lustig sak.
Jag har doktorerat i djurs beteende. Det är så det ligger till.
Det är en konstig historia.
Jag börjar vänja mig vid konstiga historier.
Jag var en framgångsrik kvinna. Jag hade inget liv utanför jobbet,-
-utom min hund, Winston.
- Heter din hund Winston? - Ja.
Men så dog han plötsligt.
- Beklagar. - Det var åratal sedan, men...
Min nya förmåga var den här gåvan. Gåvan från Winston.
Okej, du kan komma in igen.
Hur som helt, efter att Winston dog så fick jag den här gåvan.
- För att läsa djurs tankar? - Nej, jag sa ju det.
Jag är en medlare. Efter att Winston dog,-
-insåg jag att jag kunde höra djur prata med mig.
Jag har inte varit medveten om detta innan. Och jag läser inte djurs tankar.
Men när de vill kommunicera, så hör jag dem.
Som du och jag pratar, vi läser inte varandras tankar.
Säger han någonting?
Han säger att du har en hemlig agenda.
Sa han det?
Det är bäst att Vicky går ut igen.
Djur kan tala om vad de vill, men inte avgöra vad som är bäst för dem.
Ja?
Ursäkta mig, Carmen. Men mr Renaldo är här med Skippy för nästa sammanträde.
Okej. Ge mig en minut till.
Jag är ledsen, Don. Men jag kan inte låta Skippy vänta.
Tror du att du kan säga till Skippy att du bara ska följa mig till bilen?
- Senare, då? Ta ett glas? - Nej, jag dricker inte.
- Äta en bit, så? - Jag äter...inte.
Inte? En promenad, då? Jag vet att du går.
Jag känner inte för det.
- Har du en skrivmaskin? - En skrivmaskin?
- Är du gift? - Jag tror att du borde åka nu.
- Kom igen, Carm. Kan du inte svara? - Nej.
- Vill du inte svara? - Nej, jag är inte gift.
- Men jag har varit det. - Några barn?
Ja. Jag har en dotter, Liana. Hon är sexton år.
- Hon är i Sverige. - Sverige?
Ska jag fråga dig något? Det känns som om jag just-
-har berättat hela min livshistoria.
- Jag? Nej, jag är inte gift. - Självklart inte.
Och jag har inga barn. Eller?
Hur ska jag kunna veta det?
- Ursäkta, men de väntar. - Jag vet. Jag kommer direkt.
Nu är tiden ute.
- Hej, då. - Hej då, Carmen.
Mr Johnston? Ni glömde era blommor.
Ursäkta!
Ursäkta, vet ni var Adwood Road ligger?
Jag är vilse.
Hej.
Hej, det är okej. Det är okej.
- Kan jag hjälpa er? - Bor Penny här?
- Vem frågar? - En gammal vän till Penny.
Don. Don Johnston.
Hon är i huset. Runt hörnet. Den gröna dörren.
Tack.
Penny?
- Hallå? - Penny?
Ja?
Donny?
- Så vad i helvete vill du? - Tänkte bara ta en tur förbi.
Bara kolla läget.
Jag minns inget gott slut mellan oss. Eller försoning.
- Du lämnade mig. Minns du? - Ja. Rätt rejält också.
- Så vad var det du ville? - Är allt som det ska, Penny?
- Jag är inte säker än! - För helvete...
Vad var det du ville?
Penny, har... Har du en son?
Fan ta dig, Donny!
Håll fast den jäveln, Danny!
- Håll käft! - Jag sa ingenting.
- Vad fan är ditt problem? - Jag ska gå.
- Nej. Varför gjorde du så mot henne? - Jag behövde ställa en fråga.
Det vet jag att du gjorde.
Lyssna, jag sköter inte saker och ting lugnt och fint.
Komma hit och såra Pennys känslor eller vad fan du försöker göra.
Det är bara så oförskämt.
- Bara rosa, sa du? - Ja, det är bäst om det bara är rosa.
- Du är duktigt. Helt vackert. - Tack.
- Mår du bra? - Det var bara ett litet missförstånd.
Får jag ta mig en titt?
Det var otäckt. Har du ens tvättat det?
- På sätt och vis. - Låt mig ta hand om det.
- Vad heter du? - Susan.
- Sun Green. - Sun Green? Perfekt.
- Vad heter du? - Don. Don Johnston.
- Verkligen? Don Johnson? - Johnston. Med ett T.
Så om jag fortsätter längs vägen så kommer jag till River Views kyrkogård?
Ja, ner för backen. Så ser du det på höger sida.
- Tack så mycket, Sun Green. - Ingen orsak.
Hej, du sköna.
Rött bläck på rosa papper?
Jag vet inte vad jag vill ha.
Han säger att du har en hemlig agenda.
Fan ta dig, Donny!
- Circle Drive, tack. - Visst.
Hjulet snurrar. Det snurrar runt, runt, runt.
På vad ska det stanna?
POJKE
Pojke.
Det är min rapport, Sherlock. Allt som jag gått igenom.
Är det allt? Efter allting så vet du fortfarande inte vem mamman är?
Just det.
Men, det fanns en skrivmaskin. En rosa motorcykel, ett rosa affärskort.
- Och Lauras rosa badrum. - Jag tror detta är ett stort fiasko.
Så vitt jag vet, så kan du ha skrivit det där brevet till mig.
Lyssna, jag är ledsen att du åkte på stryk och allt det där.
- Det känns som om det är mitt fel. - Det är det.
Rätt lustigt att Carmens magiska hund hette Winston.
Ja... Jag har verkligen jobbat hårt med det här.
Jag trodde att det var viktigt för dig att veta om du har en son.
- Det är ditt liv, ett du tycker om. - Jag levde mitt liv, Winston.
- Det gör jag fortfarande. - Vad är det där? Det är rosa.
Jag hittade det i hallen. Rött bläck, på rosa papper.
- Det är från, Sherry. - Va? Från Sherry?
Varför sa du inget? Får jag se?
Kuvert och papper. Inte riktigt samma storlek.
Handstilen är ganska lik den från kuvertet men jag är inte säker.
Sherry tycker fortfarande om dig.
Tror du att Sherry skickade det första brevet och lurat in dig i detta?
Vem vet?
Jag måste gå. Om jag har tur, så hinner jag hem och jämföra-
-och förhoppningsvis hinna stämpla in i tid. Kommer du?
Nej. Jag behöver ta det lugnt efter allt det här.
Lyssna, ingen brådska. Vi ska lösa mysteriet.
- Såg inte jag dig på flygplatsen igår? - Jag vet inte. Gjorde du det?
- Ja. Är du på resa? - Ja, det kan man säga.
Du ser hungrig ut. Ska jag köpa en smörgås till dig?
- Nej tack. Det är okej. - Det är lugnt. Jag är inte gay eller snut.
Bara en kille som ser en annan som kan behöva en smörgås.
Okej, tack. Kan det var så att man kan ta med? Jag stannar helst här.
- Visst. Vad sägs om en Club Sandwich? - Bara det inte finns hårstrån i den.
- Äter du ost? - Ja, ibland.
- Jag gillar ost. - Okej, snart tillbaka.
- Hittade något till dig. - Okej.
Då ska vi se... En stor ostsmörgås.
Med svamp.
En extra stor pommes frites.
Två vattenflaskor.
Och två kaffe.
Min mamma satte den där. Som lycka till.
- Tack för maten. - Inga problem, kompis.
Kallade du mig "kompis"?
Ja, vaddå?
Vad har hänt med ögat?
Jag sprang in i någon. Någons näve.
- Är du en gangster? - Nej.
Nej, jag håller på med datorer. Datorer och tjejer.
- Du då, kompis? - Jag är intresserad av filosofi.
Filosofi och tjejer.
Låter rätt bra.
Tycker du det?
Så du är bara en man som gav en annan en smörgås?
Har du några filosofiska tips? För en kille på genomresa.
- Frågar du mig? - Ja.
Dåtiden har passerat. Det vet jag.
Framtiden...är inte här än. Vi vet inte vad den ska ta oss.
Så allt som finns...är det här. Nutiden.
Det var det.
- Är du en buddist? - Nej. Är du?
Jag vet inte säkert än.
Jag är ledsen att det var allt jag hade att erbjuda...
Nej, jag uppskattar det. Jag gillar det du sa.
Mycket bättre än... ...min farsas skitsnack.
Är det så din far är?
Det är inget bra ämne. Jag måste gå.
- Förlåt mig. - Tack för maten.
Vänta lite.
Jag vet att du tror att jag är din far, eller hur?
- Va? - Säg det. Du kan prata med mig.
Du är fan galen.
Vänta lite... Vänta!